Lev för Frankrike eller dö för kungen. Valet är ditt.
Hur mycket betalar de er, mina herrar?
Jag kan försäkra er att det inte är tillräckligt.
Jag är glad att återvända hem, men du är bekymrad, make?
När jag var ung, tio år gammal, fick jag lära mig vad fruktan var.
Jag såg min mor, alldeles vettskrämd.
Adelsmännen kom för att ta oss och hon trodde att hon skulle dö.
Ända sen dess har jag haft en plan för att hindra det från att ske.
Men du åtnjuter skydd. Du har vakt och ett palats och en armé.
-De lyder mig utan att frukta mig. -Är det nån som har makt över dig?
Är vi inte framme snart? Jag är uttråkad. Avgjort uttråkad.
-Vi har inget vin om du söker det. -Jag söker konversation.
När man har dödat så många spanjorer som jag är det svårt att prata väder.
-Varför stannar vi? -Regnet kanske. Vägarna är dåliga.
-Chaville? Då är vi nära. -Stanna här.
En transport från Paris. Värdesakerna är stulna och ryttarna dödade.
-Känner du den mannen? -Nej, Ers Majestät. Dessvärre inte.
-Han andas fortfarande. -Den här lever.
Ta honom till en läkare. Om han talar igen blir det med mig.
Gratulerar, Ers Majestät. Till avtalet. Vårt krig är avslutat.
Är det?
-Så vacker, så ren. -Brukar ni strosa i damernas loger?
Jag tar varje chans jag får. Det är mitt livsmål.
Det finns inget mer tilltalande än en dam som blir påklädd.
Jag vet fem saker som är mer tilltalande.
En varm brasa, nya strumpor, en dunkudde, en sval bris på sommaren...
Kålhuvuden. De är roliga. På tal om det - jag älskar er frisyr.
-Ni är en vänlig och mild själ. -Det stämmer.
-Jag hoppas att han är värd besväret. -Gå.
Han? Vem syftar ni på?
Er make, förstås. Vem skulle annars inspirera er så?
-Tanken svindlar. -Ja, inte sant?
-Eller skallrar tomt i ert fall. -Jag njuter av er tunga.
Jag beundrar dess spets. Så slipad och vass.
-Ett skarpt organ, som jag ser det. -Ni har säkert sett flera.
Ni påminner mig om en svan på floden.
Så elegant överst, men nertill - två feta simfötter som piskar vilt.
-Och en näbb som knäcker er arm. -Gör helst inte det.
Det var ett långt fälttåg, men de är på väg. Ni var väl tålmodig?
Jag älskar att vänta. Tänk bara vad det gör med vin.
Personligen anser jag att det hänger på druvorna.
Vi vann freden. Nu måste vi dra fördel.
Vi ska ena landet i ett firande här.
Vi ska anordna en stor bankett inför världens ögon.
Varje adelsfamilj ska närvara. Vår seger är deras.
-Har Kassel svarat på inbjudan? -Inte än, Ers Majestät.
Be Louvois att underrätta min armé om att det finns jobb som byggare.
Kungen börjar bli otålig. Adelsmännen, byggandet, vägen...
-Ert misslyckande påverkar oss alla! -Kungen ska göras rättvisa.
Det är byggarna, tror jag.
Välkommen hem.
Jag tog med en gåva till dig. Det är en bok.
Jag tog den från ett kloster i lågor. Heliga sånger skrivna av kyska män.
-Naturligtvis tänkte jag på dig. -Du känner mig så väl.
Nån har klottrat i den, på varje sida.
Lämna tillbaka den, då. Du får ingen present.
Varsågod. Njut av en psalm.
Jag har väntat i månader på det här.
-Lögn! Du väntar inte på nån. -Vad har flugit i dig?
Det är det intressanta med krig. Man lär sig mycket om sig själv.
Vet du vad jag upptäckte vid frontlinjen?
När fienden anföll och striden var nära och blodet flödade ljusrött?
I de praktfulla ögonblicken närmast döden dundrade mitt hjärta-
-och mina knäbyxor blev trånga...
...därför att svärdet inuti dem...
...var styvt och uppfyllt som en bebisarm som knyter näven.
Kan du föreställa dig det?
Man är mitt uppe i ett slag och staken är på väg att explodera?
Jag har aldrig känt nån skotte, men nu vet jag varför de har skinnpung.
Låt mig vara!
Nej!
Har du smakat champagne nån gång?
Snart kan du få göra det.
Ärligt talat... Jag förstår inte vad du ser hos honom.
Du är hemma, men du har inte landat.
Kroppen färdas på hjul. Själen färdas till fots.
Du är ingen trogen man. Det vet jag.
Du kan förneka det, men jag ser det i dina ögon.
Jag hade aldrig sett dig förälskad innan du kom till Versailles.
Nu vill du att hela världen ska dela det, även de som vill dig ont.
-Alla kanske inte kommer. -Ge dem inte piskan utan moroten.
Vad är det män verkligen vill ha?
Svaret är enkelt om man är kvinna.
-Hur var kriget? -Fullt av lera och död.
-Det män gör mot varandra... -Det vi gör mot varandra.
Vad skulle ske om kvinnorna krigade?
-Inga kanoner. -Och betydligt färre kulor.
-Snälla du... -Inte inför barnet.
En man kan älska flera kvinnor.
De gör plats för det. Det är därför deras hjärtan rymmer mer hat.
-Hon ser så sorgsen ut. -Jag undrar varför...
-Det är inte vår sak att döma. -Vad ska vi annars göra?
-Minns du tjänsten jag bad dig om? -Naturligtvis.
Bontemps sa att kungen har bett om ensamtid i kapellet idag.
-Det kanske är läge att tacka Gud. -Lyckliga jag...
Att ha en vän som du som hjälper mig är min lycka.
-Kassel kommer. Jag försäkrar er. -Och om han inte gör det?
Om han inte gör det kommer inte de Havilland-
-de Menthon, de Gagnac eller nån av Kassels skyddslingar i norr.
Då står ni alldeles ensam.
-Tack för att ni påminner mig. -Vakta din tunga!
-Du kanske är dummare än jag tror? -Jag trodde att vi vann kriget.
Det hade vi gjort, om du hade tillåtit det.
-Officiella angelägenheter, broder. -Alla vet nog varför kriget är slut.
Ni står i det.
Er bror har tydligen återvänt till hovet utan att minnas var han är.
Till skillnad från Louvois vet min bror exakt var han står.
Ett trefaldigt leve! Låt oss dansa på dina tappraste mäns knäckta ryggar.
Sluta upp med det där.
Förlåt, hur sa?
Jaha, du menar "halt"!
-Där har vi en befallning. -Er bror är visst inte sig själv.
-Jag är ljudet av avlägsen åska. -Lämna oss.
Så det första du gör är att förödmjuka mig?
Du tog min seger. Därför tänker jag beröva dig din stolthet...
-Din seger? -...din ära och allt du håller kärt.
-Du mår inte bra. -Om du ändå kunde se dig själv.
Döv för råd, förblindad av synd. Likgiltig, förutom för de egna målen.
Oavsett hur stort det blir kräver du ditt palats.
-Vad sa jag till dig i skogen? -Goda män dog för din lögn.
-Du sa att du gick att lita på. -Du var hela tiden säker på utgången.
-Det var ett spel! -Du lovade att stötta mig!
Var står jag nu?
Nu bjuder kungen in mig till fest.
De där faten känns så bekanta.
Just det, de är ju mina.
-Tjuvar, Ers nåd, på vägarna. -Menar du det?
Det är ju förskräckligt.
Du anföll lasten i skuggan av kungens konvoj och dödade min kusk.
-Vi hade inte korrekt information. -Har horeriet gått åt hjärnan?
6 000 soldater är hemma från kriget. Nya uniformer och styrkor på vägarna.
Varför anföll du inte tidigare? Jag gav dig erforderlig information.
Dessutom verkar jag sakna en man.
-Tomas är död. -En lojal tjänare som kan spåras hit.
-Inga vittnen överlevde. -Hoppas det. Den som offras blir du.
Gaska upp dig, Montcourt. Du kan få Tomas andel.
Försök att hålla dig vid liv så att du hinner göra av med det.
Kungen befaller dig att rädda mannen.
Hans hjärta slår fortfarande.
Jag är inte medicinskt bevandrad, men jag tar det som ett gott omen.
Han är för illa åtgången. Det krävs ett mirakel.
Den blå flaskan på bordet. Kannan, sågen.
Ge mig ditt bälte.
Jag ville bota honom, inte tillaga honom.
Antingen blir han av med livet eller benet. Ni väljer.
Då så.
Håll fast honom.
Jag beklagar.
-Jag går bara hit när jag ska tänka. -Samma här.
Jag måste erkänna, Ers Majestät, att mina tankar rör er.
Och mina. Du känner nog en man som är av vikt för mig - hertigen av Kassel.
Ja, det är en mycket välbekant person för mig.
-Ni har känt honom länge, sägs det. -Som ung flicka kände jag honom väl.
Jag vill helst inte minnas det.
Jag vill att du hälsar på honom.
Han vägrar att närvara på firandet.
Eftersom han känner dig så väl kanske han lyssnar på dig.
Du måste övertyga honom om hans felaktiga handlande.
Ni visste väl att jag skulle vara här? Då vet ni redan mitt svar.
Ta med dig vem och vad du behöver.
-Det finns en person jag vill ta med. -Då får du det.
När du kommer tillbaka ska du få din belöning.
Skynda på, kära du. Henriette får ju vänta på dig.
-Gå i förväg, mor. -Som du vill.
"Möt mig i rosenträdgården vid tolv. Jag saknar dig."
-Ge mig den! -Tig. Du får inte umgås med honom.
-Du bestämmer inte vem jag talar med. -Du vet inte vad du har att göra med.
-Jag kommer för sent. -Lova mig att inte träffa honom.
Om du gör det förstör du allt jag har jobbat för. Förstår du? Allt!
Kungen vill ha bevis. Han kräver det av alla!
Det ska ju komma från Pau, sa du.
-Det kommer inte, eller hur? -Vi är inte de vi utger oss för.
-Jag förstår inte. -Du är född hugenott och protestant.
Jag lyckades höja oss till adelstatus.
Om du motarbetar mig förstör du allt jag har kämpat för.
-Tänk om kungen får reda på det? -Då blir vi hängda som alla andra!
Kära du... Blir du rädd? Skrämmer mor upp dig?
Ut med det, bara. Förlåt mig. Ut med det. Duktig flicka.
Gör aldrig om det där!
Jag kan inte lita på dig längre.
Det bör du nog göra, för ditt liv hänger nu på att du lyder mig!
-Där är du ju. -Madam de Montespan.
Du ska hjälpa mig med ett ärende.
-Det tillåter inte Hennes nåd. -På kungens begäran.
-Vad är det för ärende? -Du ska överlämna ett meddelande...
...till min bekanta - hertigen av Kassel.
Jag behöver nog inte säga att kungen förväntar sig full hängivenhet.
Benoit. Jag ska berätta vad jag har fått lära mig.
En kvinna hittar alltid ett sätt att ställa till besvär-
-även när hon inte är medveten om det.
-En underhållande volym? -Inte det minsta, är jag rädd.
Jag har lånat er lady. Madam de Montespan behövde en ung flicka.
Jag förstår. Naturligtvis. Allt för Athenais.
-Var fick du tag på den? -Min make hade med den från fronten.
-Den är begagnad. -Det är jag van vid.
Var hade min bror fått tag på den, sa du?
-Hur går det för Sophie? -Hon är väldigt lovande.
Då kanske du kan förklara varför hon åkte iväg i en vagn med Montespan?
När hon är tillbaka vill jag ha en rapport om Henriettas förehavanden.
Vilka hon träffar, vad hon skriver. Allt.
-Var det därför du satte henne där? -Du förvånar mig, kusin.
Jag trodde att du var två steg före mig. Det borde du nog försöka vara.
Håll ordning på pappren, för Guds skull!
Din brist på medgörlighet slår tillbaka på mig.
Våra papper ska levereras via land.
Då föreslår jag att du ber innerligt om att de snart anländer.
Det här är cisterciensisk kod från Nederländerna.
Väldigt ovanlig, nästan bortglömd, möjligen ett alternativ till siffror.
-Så det är bara siffror? -Som motsvarar bokstäver.
Boken kommer från Cambrai i Spanska Nederländerna.
Det tyder på att mordkomplotten smiddes där.
Holländarna var oroliga för kriget och föresatte sig att stoppa det.
Skulle Vilhelm av Oranien skicka en lönnmördare efter mig?
De ska tas emot av en vänligt sinnad.
De har sina tillskyndare bland oss och de kommer att försöka igen.
Jag hade inte väntat er i natt. Åh, min kung!
Jag känner igen era smekningar överallt.
Det ligger i släkten, kära du.
Jesus Kristus!
En sak ska jag ge min bror: Han har utmärkt smak.
Försvinn! Jag berättar för kungen!
Berätta vad då? Söta rara du...
Jag är och förblir hans bror. Du är bara på genomresa.
Njut av det medan du kan-
-för det känns varmt när solen skiner...
...men tro mig...
...så fort han är färdig med dig kommer allt ljus att slockna.
Du badar i synd!
Förlåt mig.
Låt mig tala. Om han tar dig åt sidan ska du låtsas uppskatta det.
Han tappar intresset om han inte får nåt motstånd.
-Ja, min lady. -Duktig flicka.
Du säger inte så mycket. Det tycker jag om.
Jag är här för att tjäna er, samt min kung. Jag står i skuld till er.
-Hur är det med er make? -Du som skötte dig så bra...
-Saknar ni honom? -Jag saknar mina barnsjukdomar mer.
Gift dig för makt och glöm kärleken. Lär dig det av den här resan.
-Lilla fikon, vilket oväntat nöje. -Ers nåd, så trevligt att se er igen.
Lilla Athenais, vuxna damen.
Så mycket skönhet på samma dag. Jag är välsignad.
Jag är här i kungens ärende.
-Han har inte hört nåt sen inbjudan. -Svarade jag inte? Jag har förhinder.
-Jag beklagar. -Ni får gärna framföra mina ursäkter.
Ni förstår säkert att jag inte kan delta i firandet-
-hur mycket jag än gläder mig åt vår praktfulla vapenvila.
Sammankomsten är förstås en fest, men även en minneshögtid-
-för att hylla de som gav sitt liv för freden.
Tacka Hans Majestät, men jag hyllar hellre på egen hand.
Jag uppskattar att ni har rest så långt som budbärare.
Jag skulle bli hedrad om ni stannar på middag, men jag har bestämt mig.
Jag hoppas att jag kan övertala er.
Ni har lyckats bra i livet. Jag förstod att ni hade potential.
Jag vill ta åt mig lite av äran. Visst har jag lärt upp er bra?
Kristus säger väl att vi endast genom helvetet kan nå himlen?
Så ni har nog rätt. Jag har er att tacka för det.
Söta Athenais, som alltid gör motstånd.
Det första meddelandet är enkelt: Döda männen som kommer med kartan.
Det andra är mer komplicerat. Det är faktiskt en gåta.
"Slutet är nära. Försona er med Gud."
Kungen anser att hans firande blir ofullständigt utan er.
-Hans Majestät smickrar mig. -Han har ett alternativt förslag.
Om inte ni kan komma till festen, så kommer festen till er.
-Vad menar ni? -Ni står som värd. Hovet flyttas hit.
Han skickar en armé av byggare som bygger om slottet och uthusen-
-för att ta emot de tusentals gäster som kommer för att fira.
-Kungen skojar på min bekostnad. -Nej, men ni får bekosta festen.
-Det vore förstås inga problem. -Inte det?
Jag har sett ert hus. Kuddarna är fransiga och väggarna mögliga.
Ert slott är lite som ni, Kassel.
Ett anständigt yttre, men genomruttet under fasaden.
-Jag är ofattbart förmögen. -Ni har varit det.
Ni skröt om era ombud i Paris, men de arbetar väl inte längre?
-Personalen har väl inte fått betalt? -Det vore förargligt om kungen kom.
Inte lika förargligt som om ni uteblev från Versailles.
Visst är hon vacker? Så oskuldsfull.
Hon kommer att vara där. Det kan jag försäkra er om.
-Hur gammal är du? -Sexton.
Sexton...
Kom hit.
Jag älskar när de spelar svårfångade. Eller hur, mitt lilla fikon?
-Imponerande. -Hjälp mig, snälla...
Jag ska kalla honom Lasarus. Och dig...
Jag vet inte vad jag ska kalla dig.
Vem är den här mannen? Vad har han gjort mot dig?
Han har inte gjort nåt, inte sagt nåt.
-Låt inte jobbet vara förgäves. -Jag får be dig att vara tyst.
Charlotte Parthenay dog i mina armar.
Var det din musköt?
Jag hade inte försökt springa om jag vore du. Du kan få en chock.
Jag dödade inte henne!
Men du var där. Vem gjorde det?
-Vem gjorde det? -Jag såg det inte.
Du såg det inte? Du tittade inte.
Då behöver du inte det här.
Herregud...
-Till din samling. -Snälla, låt honom leva.
Jag behöver bara svar på en enkel fråga.
-Vem tjänar du? -Kassel.
Jag hörde att han drack nio glas Rosa Solis efter middagen.
Och tre till när han kom hit. Sen somnade han.
När han sover kan man tro att han är ett barn igen.
Det gäller oss alla.
Jaså, det är du. Min bror. Trollkarlen...
Hennes bror i England lierade sig med två andra mot dig.
Utsikterna för ett vinterfälttåg och krympande spannmålsförråd...
Det är bara du som hade kallat vapenvilan för seger.
-Vi får prata imorgon bitti. -Helst nu.
Jag kommer nog inte att vara vaken imorgon.
Du har inte svarat officiellt på inbjudan.
-Jag utgår från att du tänker komma. -Ja. Jag gör som jag blir tillsagd.
Drick ordentligt nu. Det här får inte upprepas på banketten.
Jag ska roa mig på egen hand.
Det finns väl ingen större ära än att dö för kung och fosterland?
Jag håller inte med. Den större äran finns i att leva.
-Vad gör kriget med en människa? -Det vet ni en del om, Ers Majestät.
När han återvänder hem, till exempel.
Ingen lämnar ett slagfält oförändrad.
Många ser spöken. Till och med ljudet av en fontän kan väcka minnen.
En del blir galna. En del tar till flaskan.
En del tar sitt liv.
Andra odlar apelsinträd åt sin kung.
Återvände du förändrad?
Jag kände mig bara förorättad när jag inte fick betalt.
-Vad hände då? -Jag vidtog nödvändiga åtgärder.
-Vad ansåg din familj om ditt val? -Jag förlorade min familj i kriget.
Mina tre söner är alla döda. De dog i er tjänst.
-Jag ska be för dem. -Det behövs inte, Ers Majestät.
-Vi hör inte hemma i Guds rike. -Jo, om ni låter er försonas.
Jag behöver inte bikta mig. Jag har inte begått några synder.
Om ni säger det...
-Må ert firande bli praktfullt. -Det ska jag se till, som vanligt.
-Vilken förtrollad kväll. Inte sant? -Ja, Ers Majestät. Förtjusande.
-Kassel. Ni överraskar mig. -Jag kan inte hålla mig borta.
Sophie har lyckats bra. Hon kanske får det bäst hos Montespan.
Ursäkta, jag måste återlämna henne. Hon är bara utlånad.
-Gå. Var fri. -Din fitta.
Ni säger det som en förolämpning, men jag är stolt över det.
Ni är däremot en riktig kuk. En liten, skrumpen kuk.
-Det här ska stå dig dyrt! -Jag har redan betalat.
Det är gjort, Ers Majestät.
Buga inför din kung.
-Du ignorerade min inbjudan. -Jag kunde inte komma.
-Plikten ville annat. -Jag vill gärna tro dig.
Försök gärna att göra det.
-Följ med mig. -Nej.
Det vill du. Det syns.
Det kan aldrig bli nåt mellan oss.
Det vet jag. Följ med mig ändå.
Som barn får vi höra att man inte ska leka med elden, men de har så roligt.
Jag ser ingen vits med det.
Lite glöd är bra för själen, tycker ni inte det?
Jeanne d'Arc eller Lucifer håller nog inte med.
I ett annat liv hade vi kunnat bli vänner, Kassel.
Jag ägnar mig inte åt fantasier.
-Det var en överraskning. -Såna tycker jag inte om.
Vad tråkigt för er.
-Ska ni redan gå? -Jag har sett brinnande papper förut.
Nu går jag. Hämta min häst.
Jag trodde aldrig att han skulle gå. Drick med mig.
Du ser förtjusande ut ikväll.
-Jag är tacksam att du är här. -För en gångs skull tror jag på dig.
Jag blev visst lovad en promenad i trädgården.
-Vi befinner oss i en trädgård nu. -Det stämmer.
Broder?
Broder.
Jag såg en man på slagfältet. Han var i vår ålder.
Han bar sin bror i en säck över axeln.
Han hade lovat sin mor. Han var där för att hämta hem honom.
Jag undrade om du hade gjort det för mig.
Jag hade gjort det, men du?
-Jag är tveksam. -Är jag inte både kung och bror?
Får jag allt jag vill ha? Trånar jag inte efter nåt?
Inte ens en kung kan leva livet han vill.
Du får leva de ögonblicken i mitt ställe.
Det är du som lever ett liv som kungen trånar efter.
-Kriget rasar ännu inom dig. -Det tar aldrig slut.
Halt, menar du.
Du måste visst alltid ha sista ordet?
-Broder... -Lämna mig. Jag befaller dig.
När jag var tolv stal Kassel min barndom, det som återstod av den.
Jag är tacksam mot er, madam.
-Ni förstår mer än alla de andra. -Förstår vad då, Ers Majestät?
För att kunna regera måste man först lära sig att göra uppoffringar.
Kungen behöver era papper, era adelspapper.
Sir, ert härkomstbevis.
-De är aska. -Då saknar ni bevis.
Bara äkta adelsmän är befriade från skatt. Fordringar måste betalas.
-Jag har inget. Allt är borta. -Då står ni i skuld till kungen.
Sätt den här mannen i arrest!
Text: Joakim Sandström www.sdimedia.com